Mange takk till MSC som oversatt teksten till dansk fra finsk. Circusask oversatt teksten till svensk.
VÄGEN TILL RUKAJÄRVI
Divisionen gick över gränsen och tvang ryssrna mot öst.
Vår enhet hölls tillbaka på den finska sidan i ett par dagar -
- även om andra kämpade i Dvinas ödemark
Många i manskapet hade deltagit i Vinterkriget
De visste, vad de gav sig in på.
Ett annat arv från Vinterkriget -
- var, att de visste, vad soldatlivet innebar.
Att man inte skall tveka, bara för det finns något att tveka för.
- Hoppa i, Tauno! - Kom igen, hoppa i.
Hoppa i, Tauno!
- Det är inte så högt. - Hoppa i nu.
Låt bli, Tauno. Du drunknar.
Kom ner, Far.
Det skall jag inte heller.
Kan du simma?
Jag är ingen Weissmüller.
Vi knuffar i dig.
- Nej, för fan pojkar. - Jo.
Kom igen!
För helvete...
- Hjälp honom då. - Kom igen, pojkar.
Det skall vara fler med på bilden.
Du med Tauno. Kom igen.
Jag hade fått order att anmäla mig hos min enhet.
Jag lämnade Helsingfors före midsommar.
Kaarina följde mig till stationen.
Hon visste inte ännu vart hon skulle ta vägen.
Det var krigsutbrott.
Jag har skrivet många brev till Kaarina -
- utan att få svar och jag vet inte om hon har fått dem.
Saknar Ni Era permitenter, Löjtnant?
Vad tror Ni, sergent?
Nu tar jag bilden, Herr Löjtnant.
Tryck ihop er, pojkar.
Sådär. Nu tar jag den.
Order från enhetens kommendör.
Uppfattat.
Vi skall österut.
Vi lämnade Lieksa på eftermiddagen -
- och korsade gränsen på aftonen.
10:e infanteriregementet låg före oss.
Ingen tvekade att korsa gränsen.
De flesta tyckte, att det var på tiden att ta tillbaka det -
- ryssarna hade stulit ifrån oss under Vinterkriget... med ränta.
Mannerheims befälslista för dagen blev uppläst för oss officerare.
Överbefälhavaren sa:
"Vi vet, vad Stalins löften är värda."
"Vi är starka nog att slå vakt om friheten-"
" - och försvara våra bröder i Östkarelen."
"Svärdet läggs inte ner, förrän det härskar lag och ordning."
"Vi behöver inte, som en almosa, ta emot det land-"
" - som är vårt rättmätiga arv."
Vi kom för sent.
Ryssarna är borta.
Jag tror att Eero är här. Jag känner det på mig.
- Vi kan inte lämna bagaget. - Så gå i förväg.
Ursäkta...
Finns det en Löjtnant Eero Perkola här?
Sluta skrika.
Jag kan inte höra, vad jag själv säger.
2:a Lätta infanteriet. Han är min fästman.
Vi har inte tid att ta fram namnen här.
Sluta och yla!
Fan, det finns fler här.
Har du aldrig sett en död förut?
Förra vintern staplade jag frusna lik vid Kollaa-älven.
Vad är det?
Nästan alla husen är nedbrunna.
Så är det nog också i vår by.
Sist var det våra egna, som brände ner byn efter Vinterkriget.
Vårt hus också. Mor sörjer forfarande. Hon minns ännu äppleträden.
När de blommade, sade folk, att vår trädgård var vit som Imatra.
Ni kan plantera nya träd, när kriget är slut.
Om vi inte skall vidare så kan vi ta oss till kantinen.
Herr Löjtnant...
Var skall vi sova?
Fortsätt framåt med gruppen.
Ni får anvisningar om logi längre fram.
Hannikainens grupp har nått till Pohjoisranta. - Jo.
Löjtnant Perkola anmäler sig.
Det var som fan. Jag har väntat på dig.
Välkommen.
Divisionen angriper nu i riktning mot Rukajärvi.
Vi vet bara att fienden har grävt ner sig bakom Lieksajärvi.
Det lätta infanteriet går i täten.
Paasivirta, ditt kompani får äran att gå först.
Hur långt skall vi gå?
Till Bjelomorsk, Murmanskbanan, Vita havets kuster -
- Ja, till Ural om vi får tillåtelse.
Jasså, så långt.
Vad är det?
Jag har haft samma dröm flera gånger.
Jag var säker på att hitta dig bland de sårade eller döda-
Jag har drömt, att du var död.
Jag var övertygad om att jag aldrig skulle få se dig mer.
Så får du inte säga.
Vi skall få tillbaka dig till den finska sidan.
Vi ger oss iväg tillsammans.
Ja, när allt det här är över.
En gång till.
Får jag tala med Er, Herr Major?
Vad gäller saken?
Det finns lottor här.
De borde sändas tillbaka.
Finns det lottor vid fronten?
De skulle till Kolvasjärvi -
- men de körde fel och hamnade i Repola.
Vad har ni med saken att göra?
En av lottorna är min fästmö.
- Vad heter Ni? - Löjtnant Perkola, Herr Major.
Jaha. Jag ska ta en titt på det.
Tack, Herr Major.
Perkola, jag behöver några frivilliga till en specialuppgift.
Min enhet kan ge sig iväg om det behövs.
Ni skall avancera från Repola mot Porajärvi och den här bäcken.
Inta ställningar där och invänta nya order.
Jag säger det här bara till Er, och det får inte spridas vidare.
Vi har inga upplysningar om fienden på divisionens högra flank.
Vi kan inte angripa innan vi vet hur många ryssar det finns i skogen där.
Det är en 100 km lång bräsch i fronten.
De kan få igenom 100.000 man där.
Det är inte mer än en ryss per meter.
Så många är det nog inte.
Håll er till bäcken.
Om ryssarna angriper, håll dom stången och ge mig besked.
- Annars så inväntar ni nya order. - Uppfattat.
- Frågor? - Nej, Herr Major.
Det går en konvoj till Lieksa idag. Den tar dig härifrån.
Lova mig en sak...
Nej, glöm det.
Ta det här.
Marchorder: Andra gruppen gå först.
Därefter följer första och tredje.
Jag leder första gruppen.
Vad är vår uppgift, Löjtnant?
Vi rycker fram mot Porajärvi och intar försvarsställning där.
Mer får jag inte säga.
Ni två går i fronten och håller avstånd.
Löjtnant, blir vi skickade i dödens gap, helt ensamma?
Vi skall inte till dödens gap.
Sätt fart, Karppinen.
Det är vi som är dödens gap, för ryssarna.
Av alla sorts galningar man skall träffa...
Min älskade, jag väntar på dig.
Det har länge stått mig klart att vår gemensamma framtid -
- inte är beroende av hur kriget här slutar.
- Vem som vinner eller förlorar.
Vor gemensamma framtid hänger bara på oss två -
- och av våra hoppfulla önskningar.
Då vi sa farväl till varandra, försökte jag att säga -
- att vad som än sker i detta krig, så väntat jag på dig.
Jag väntar på vårt liv tillsammans -
- ett liv, som vi inte behöver dela med någon annan.
Dö inte för moderlandet.
"Ni har inte kännt på vår uthållighet eller vår vilja till seger."
"Lägg ner era vapen och vänd hem till era familjer."
Här kröks inte ett hårstrå utan att Herren vet om det.
Förhoppningsvis inte.
Er grupp få gå först nu.
Säg till dem att surra fast utrustningen på cyklarna.
- Så skrammlar det inte så djävulskt. - Uppfattat.
- Ville och Lukkari i fronten. - Kom igen.
Ni behövde inte sätta Er son i första ledet.
Här finns inga söner, bara finska soldater.
Som Ni vill.
Löjtnant Paasivirta. Order från stabschefen.
Vi skall ge oss av nu.
Just nu? Det kan vi inte.
Jag har 15.000 man som angriper Ryssland.
Jag har inte tid att bråka om detta nu.
Kör kvinnorna till Lieksa tillsammans med de skadade.
- De skall vara borta i eftermiddag. - Uppfattat.
- Kan jag lämna detta brevet här? - Skicka det hellre från Lieksa.
Det är till min fästman. Löjtnant Perkola, 2;a lätta infanteriet.
Skynda på, konvojen kör nu.
Tänk på att du representerar en stor patriotisk organisation.
Undvik att göra något som...
- Där är ryssarna. - De evakuerat.
Fan ta dem. De skall visiteras allihop.
Låt oss ta en titt först.
Och Heikkinen tar det lugnt.
- Pratar du finska? - Inte ferstå...
Vi är Karelare allihopa.
Vi vill inget illa.
Har ni sett ryssarna?
De är långt borta... vid vita havet.
Sök igenom männens packning.
Vad har du där, gamling?
Vad kan en sån gammal stöt ha för något?
Vi hittar inget i den skiten.
Allt skall genomsökas. Allt.
Upphör med skjutandet!
Upphör med skjutandet, för satan!
Se, vad han försökte att gömma.
Kon hit, Karppinen.
Kom hit.
Se mig i ögonen. Se mig i ögonen, soldat!
Det här upprepas inte, eller hur?
Nej, Löjtnant.
Återgå.
Han fick en elakartad granatchock under Vinterkriget.
Han har väl återhämtat sig?
För helvete gubbar, håll vakt vid älven, och minor hjälper också.
Upfattat. De skall avlösa varandra, så alla får vila.
Har det pratats om utfordring?
Männen har bara knäckebröd med sig.
De sa att provianten kommer senare. De låter oss inte dö av svält.
- Vill Ni ha, Löjtnant? - Vad är det?
Jag och grabbarna har kokt vatten.
Det var en stark soppa, ni har.
Order från divisionsstaben
- Uppfattt. - Kartan är med.
Jag har andra nyheter till Er.
Repola fick meddelande om -
- att konvojen till Lieksa blev överfallen av partisaner.
Och lottorna? Hur gick det med dem?
De blev alla dödade.
Alla?
Det var vad jag fick reda på.
Vad var det?
Vad vill Sergenten?
Jag kom för att pratas vid.
Om vad då?
Löjtnant, om Ni behöver prata, så lyssnar jag gärna.
Jag är bekannt med sorgen.
Jag känner till några tröstande ord från Matteus-evangeliet.
Här behövs inga ord.
Samla mannarna.
Byarna ligger runt sjön:
Först Tusenja, sedan Tjolki.
Vi skall till Koroli, där.
- Därifrån underrättar vi staben. - Vad skall vi underrätta dem om?
Om det finns ryssar på andra sidan sjön.
Divisionen angriper norr om Lieksajärvi mot Rukajärvi.
Vid Virta, där skall mannarnas angrepp släppas igenom.
Vi stannar i Koroli och inväntar order.
Ryssarna är nog långt härifrån nu.
Om byn är tom, ger ni oss en signal så kommer vi.
- Förstått? - Uppfattat, Löjtnant.
Vad var det? Är det nån i byn?
Säg till mannarna att de skall göra sig klara att rycka in i byn.
Satan.
Vi angriper. Det är ryssar.
Vi väntar lite.
Här finns ingen mat.
Någon har varit här nyligen. Eldstaden är fortfarande varm.
Vad är det med Ville?
Bruden väntar, tvättad och klar, men hon är inte god nog för honom.
Det ligger en död kvinna därinne.
varför lipa över ett lik?
Man ser värre saker i krig. Upp med dig.
Här är våra ryssar.
Då är det fölet som håller igång elden.
Eero..?
Fattar du inte? Jag skall steka köttet. Så vi får nåt att äta.
- Du slår ihjäl hästens barn! - Sluta nu.
- Skjut oss bägge då, för fan. - Sluta, Jussi.
- Flytta på dig! - Du skjuter inte fölet!
- Jag skjuter er båda! - Skjut då!
- Du skjuter ingen! - Hjälp oss, Löjtnant.
Lukkari. Nu räcker det.
Vi får skjuta så många människor vi vill.
Det har vi order på.
- Och så gråter du över ett föl. - Du skulle ha stryk.
Precis. Sträng diciplin i tjänsten och orgier på fritiden.
Fasen, han ramlar.
Se dig för, för helvete.
Jag har annat att göra än att se efter dig. - Låt grabben vara.
Du skall inte lägga dig i min uppfostran av min son, röding.
Ursäkta mig.
Min far lärde mig annat, för han blev satt i fängelse av sådana som dig.
Är det här, som vi går över gränsen?
Var fan pyromanerna?
De väntar nog på andra sidan.
Vet ni, vad det betyder, mina herrar
Àtt vi inte kommer längre.
Vi kan ju inte komma över här.
Om vi skall vara kvar, kan vi lika gärna slå oss ner.
Vi skall över. Jag behöver två frivilliga.
Jag anmäler mig.
- Jag också. - Utgå.
Vem bränner alla broarna?
Den som kommer först. Har Ni inte förstått det?
Jag förmodar att de vet, vilka de har att tas med.
Hur ser det ut?
De bygger broar av plankor.
Det är som om skogen på andra sidan vimlar av ryssar.
- Döden ligger på lur. - Fortsätt framåt.
Du får inte stanna här, för satan!
- Vem har stannat? - Den jävla Karppinen.
Sergant, min cykel föll i sjön.
- Satan! - Utgå!
Den gled ur händern på mig. Det var inte med vilje...
Gå tillbaka till Repola.
Ensam? - Moilanen eller Leinonen kan följa honom.
Vi kan inte spilla en eskort på en sån usling.
Ni får gå tillbaka.
Under tiden kan Ni tänka på hur cykeln hamnade i sjön.
Jag skulle kunna springa till enheten.
Det finns nog ingen där.
Raassina, gå med Lukkari.
Med den kommunisten hamnar vi väl på röda torget. - Utgå.
Stanna här och täck oss.
- Om jag säger att jag går in, så gör jag det. - Det gör du inte!
Det kan du ge dig fan på...
Jag täcker dig! Du går inte in!
Vi väntar på de andra!
Vad i helvete...?
- Vad är det? - Inget, bortsett från det där.
Det är en fälla.
Va? Vad då en fälla?
Det är minerat.
Jag kan inte se någon tråd.
Hela verandan kan vara minerad.
Det går en tråd från ett hål under dörrhantaget till avtryckaren.
Rör den inte.
Hämta en stång, pojk.
Den behövs inte.
För satan, Heikkinen!
Låset är ju rostigt.
Det var den mineringen och fällan.
Jag tar detta som bevis för att ryssarna har en sjuk form av humor.
Satans idiot...
Lägg av.
Så är det nog.
Skratta ni bara.
Heikkinen!
Saliga er de som bor i ditt hus -
- ty de är dig evigt tacksamma.
När de vandrar genom Jämmerdalen -
- gör de den rik på källor -
- och höstregnen täcker den med välsignelser. Amen
Du sjunger så bra, Knithi.
Kan du inte sjunga nåt till Heikkinens minne?
Om de överhuvudtaget har öron, så hörde huset sprängas i luften.
De finns någonstans, men oss skall de inte överraska.
Det skall jag se till.
Jag skall se till att ingen sover på sin post.
Och om de kommer -
- så möter de annat än lottor och sårade.
Jag sover inte.
Heikkinens lik skall tas hem före vintern.
Jag ritade en karta, så man kan hitta graven.
Men var är Kaarinas grav?
Jag tror inte det finns någon.
Jag tyckte, jag såg någon röra sig.
Det kan inte ha varit så länge sedan. Maten ställdes fram helt nyligen.
Nu fortsätter vi. Vi vilar i Koroli.
Vad är det för fel på honom?
Alla har börjat att se i syne.
Finnarna är i byn. Retirera!
Vad händer?
Finnarna är i byn.
- Vad händer med mig, Ljosa? - Jag är ledsen...
Det kan finnas ryssar på öarna, så ta en tur runt.
Ni kan inte få kartan, så använd kompassen.
I Repola ska Ni ge divisionsstaben följande besked:
- Vi såg inga ryssar. - Vem skall vi rapportera till?
På huvudkvarteret vet de till vem.
Säj, att raporten är från Koroli.
Kom tillbaka med en gång.
Jag bad dem skicka med er en båtslast bröd.
Om vi inte är här när ni kommer tillbaka, så följ vägen till Virta.
Vad skall vi göra med brödet?
Ta med det, naturligtvis.
Men om ni inte är här mer?
Ät upp det då.
- En båtlast med bröd? - Kom nu.
Vänta! Ta med det här. Adressen står på.
Det är ett brev till din mor.
Det finns också en hälsning från dig, att du har klarat dig fint.
Vad är det här för Barbar-hydda?
Det kan ha varit en folkskola eller en samskola.
Det måste ha varit en folkskola om man skall gå efter lukten.
Serganten har ett bra luktsinne.
För min del så kan det här vara ett universitet.
Sergant Evert Rönkkö leder Koroli Univeritetet.
Se bara till att både vi och texten hamnar innan för ramen.
- Det här duger inte. - Det är som att skjuta med gevär.
Stämmer avståndet?
- Vad är det för avstånd? - Låt bli att röra f den.
Låt oss ta bilden nu.
En snygg kvinna.
Hon vet nog inte att du ligger här.
Min son. Han döptes till Gennadij.
Jag vet hur du har det.
Min hustru, Sonja.
Frågade jag dig om något?
Sluta att se på mig på det viset.
Ryssland är ett stort land.
Vi har kommit långt, men det är en bit kvar till Ural.
Det finns tobak här.
Ut!
Vad fan gör du?
Övar mig i att sikta. Det kan vara bra ibland.
Låt honom vara.
Grannen bryr sig inte om sina egna.
Kanske de trodde han var död.
Fortsätt bara. Det klarar du bra.
Ta det lungt. Vi skall ta dig med oss.
Vi lämnar inte kvar någon.
Vill du bära honom till Lasarettet?
Bär honom till brasan.
- Vad är det? - Artillerield.
- Vårt artilleri? - Det beror på vem man är.
Pojken kom fram med underrättelserna.
Divisionen angriper.
I morgon tar vi oss tillbaka.
Fortsätter vi härifrån? Har vi inte slutfört updraget?
Vi stannar inte här.
Skulle vi inte invänta ny order här i Koroli?
Det har ni inte med att göra.
Vad gör vi med fången?
Det har ni inte heller med att göra.
Vi skall visa barmhärtighet.
Om vi skall vidare måste vi göra oss av med ryssen.
Det var inte nödvändigt att ha ihjäl honom.
Vi är alla Guds barn. Även den stackarn.
- Saarinen tar täten. - Ensam?
Det borde räcka, nu när vi är så få.
- Satan! Ta betäckning! - Ta skydd, för helvete!
- Varifrån kom det där? - Stranden mitt emot oss.
Sikta högre!
Ligg ner, för satan!
Nej, för satan.
- Var fan kommer det ifrån? - Den där vägen, för satan!
Ligg ner!
Satans ryssar! Skjut dom sönder och samman!
Eld upphör!
Rönkkö...
Två man går ner och hämtar Saarinen.
- Hur långt då? - Tills ni finner Saarinen.
Kukkonen och Raassina, följ med. Vi försöker att nå bron.
Satan!
Vi kan inget göra där!
- Unto stannar här! - Reträtt!
Det är besked från Repola.
Order från divisionsstaben.
Har vi inte gått tillräckligt långt redan?
Vart skall vi hän nu?
Det står att vi skall ansluta oss till divisionens offensiv vid Virta.
Vi faller ryssarna i ryggen i gryningen.
Sådan är situationen.
Frågor?
Nej, det är ganska tydligt.
Vad skall vi göra med brödet?
Ja, vad skall vi göra med brödet?
- Jösses... - Det är Saarinen!
Vi letade efter dig.
Ni två ser till att Saarinen kommer säker fram till Repola.
Få jag inte följa med er?
Han skall ses om snabbt.
Löjtnant...
Vet Ni vad jag såg?
Änglar. Jag var i himlen.
Vi faller fienden i ryggen -
- och tränger igenom till våra egna linjer.
Bakom skogen finns en älv, vi skall över den.
Vårt artilleri pepprar dem.
- Skall vi över där? - Är Ni rädda?
Ja, Löjtnant, det är jag.
Är Ni andra rädda?
Nej.
Vad med nu, nu rör vi oss framåt.
Håll dig till mig, ta det lungt och ta hjälmen på dig.
Vi stannar inte innan Virta.
Rönkkö, Lukkari och Raassina säkrar vänstra flanken!
Tauno tar högra flanken! Jag tar mitten!
Ville!
Ville! För helvete!
Upp med händerna!
Ville, ta betäckning!
Kom hit, fort!
Ville, kom hit!
- Jag slog ihjäl en man! - Kom hit, fort!
Du också. Ge mig den.
Stopp! Eld upphör!
Skjut inte mot vattnet. Det är våra egna!
- Far! - Ville...
- Vem är Ni? - Perkola-enheten.
Det var nära!
Vi visste inte, att våra egna skulle komma.
Vi borde ha kommit tidigare. Evert är död.
Jag tar konvojen till lasarettet i morgon.
Om det finns något...
Allt är förhoppningsvis i ordnig.
Oss emellan.
Har du en cigarett?
Nej.
Jag skulle gärna röka en, nu när jag har tid.
Den här kom tillbaka. Den gick inte att skicka.
Jag beklagar.
Det har stått klart för mig länge -
- att vår gemensamma framtid inte är beroende av -
- hur kriget slutar, vem som vinner eller förlorar.
Vår gemensamma framtid hänger bara på oss två -
- och vår hoppfulla önskningar.
Vad som än händer i detta krig, så väntar jag på dig.
Jag väntar på vårt liv tillsammans -
- ett liv, som vi inte behöver dela med någon.
Hur länge skall det vara något emellan oss?
En vecka?
En månad?
Ett år?
Jag lever redan i morgondagen -
- som jag drömmer om, medans jag skriver det här till dig.
Där väntar jag på dig.